SOBA SAMOUBICA
- Ko će prvi da pita? - Žena s crvenim šalom.
- O čemu? - Ja ću se za to pobrinuti.
Mirišeš lepo.
- Dobro jutro. - Ministere...
Spremni? Idemo.
Kako će raditi krizna finansijska komisija?
Možete li nam reći nešto o ciljevima i rokovima. Hvala.
Pa, ministar je odlučio...
Da li bi gospodin Santorski mogao lično da odgovori, molim vas?
Andrzej Santorski, ekspert za ekonomiju.
Bonjour...!
- Imaš? - Da.
- Pokaži mi. - Sad? A klijenti?
Oh, hajde! Oni kasne.
Ne razbacuj stvari okolo, jebo te! Ja rasturam moje dupe za gazdinog sina.
Jao! Dominik izgledaćeš božanstveno!
Ne mogu te dobiti na mobilni.
A ti? Zašto si ti ovde?
Da, mogu da te vidim. Samo kreni oko zgrade.
I sali za konferencije. Pozdrav! Oni su tamo.
OK, pa mi preporučujemo ovog.
On je crn a mi ovo radimo za Istočnu Evropu!
OK, da probamo sledećeg.
- Sportski, zgodan... - Daj mi to.
Ne valja. Ne valja. Očajno.
- Čestitam. - Izvini...
Ovde, ti treba da radiš, dušo.
Nisam dugo bila kod kuće i večeras neće biti ništa drugačije.
U ovoj finansijskoj krizi svi moramo da radimo.
Imaš bankarski kredit? Svi imaju bakarski kredit.
- Razumeš? - Da.
Dobar dan.
Zdravo.
- Dobro si? - Jesam.
Možeš li to malo da utišaš?
Šta?
Utišaj to malo, molim te.
Možeš li to još malo da utišaš?
A još malo.
A još malo, samo za mene, molim te.
Hvala.
Santorski Dominik. Spreman?
Koje si pitanje izvukao?
"Vreme je iščašeno: prokleta pakost, Da li sam ja rođen da ga vratim na mesto!"
Kako razumeš Hamletove reči?
Pa - kako?
Hamlet traži način da saopšti istinu, razotkrivanjem neistine
i licemerja koji ga okružuju. Pa...
...on stavlja... masku.
Svi...
Svi duboki utisci su maskirani.
Umetnost često predstavlja dvroske lude ili ludake koji, svojim akcijama, otkrivaju zlo.
Šta ti gledaš?
Jebi ga! Šta je ovo?
- Strava, zar ne? - Isključi to.
- Odakle ti to - Internet.
OK ja sad stvarno treba da idem.
Čekaj, da vidiš moju matursku haljinu.
- Veoma je lepa. - Zar ne?
- Šta je bilo, moj prinče? - Hej! Pusti me da predahnem!
Vidiš? Dubok dekolte na leđima, a napred...
- Videće ti se sise. - Neće!
Ovde je šlic, tako da možeš da izbaciš nogu napolje. Imam divne cipele...
Dominik!
- Zdravo. - Zdravo.
- Zašto si tako tužan? - Tužan?
Nisam tužan.
- Možemo li da krenemo sad? - Da.
Da li znaš koga vodiš na matursko?
Da li vodim nekog na mutursko? Možda...
- Da li znaš koga? - Možda.
- Da li bi išao sa mnom? - Možda.
- Koga ćeš voditi na matursko? - Karolinu.
Ona je prokleto divna.
- O čemu ti to? - ...prokleto zgodna.
Pa, ja ću igrati s Magdom, ali ću ići sam.
- Tu smo. - Šta radimo ovde?
Došli smo u maminu kancelariju da pokupimo tvoje odelo za matursko.
Zar ne može ona da ga donese kasnije?
Ona je nazvala, ne može večeras da dođe kući, imaju snimanje.
Zar nema nikog drugog ko bi mogao da ga donese?
Niko ne diže telefon, mora da su na sastanku.
Zašto ne skokneš gore sam?
Zašto vi, ako treba da radite ovde,
ne prestanete da me oslovljavate kao da smo drugovi, gospođice?
"Zašto ne odete gore lično, gospodine?"
Hvala.
Dominik, ne mogu sad da pričam.
Upotrebio sam svilu s njenom divnom teksturom...
zatvoren svet, rane otvorene
otvoren svet, rane zatvorene
Alo, alo?
Poplašio si nas, drugar! Daj mi radio.
Našli smo ga.
Dominik, prokletstvo! Zar nemaš mobilni?
Kao Polonije iz "Hamleta"
"stvarnost je ono što ostaje kad se sve drugo okonča".
Za 100 dana matura!
"Matura" je ime ispita,
potiče od latinskog "mature".
Želim vam da budete hrabri: dovoljno hrabri da iskažete sebe.
Takođe vam želim da pronađete svoj poziv.
Nema ništa bolje u životu nego imati starst i ljubav!
To je ono kad ste zaista srećni.
Zdravo, zdravo...!
- Vi takođe kasnite? - Kriza.
Čekaj me.
- Kakva divna haljina! - Sviđa vam se? Hvala.
- Da li ti je mama odabrala? - Ona mi je pomogla.
- Divno! - Hvala.
A ti? Osmeh, dečko! Ovo je divan dan!
Dobro veče!
Čestitam. Vaš sin je divan dečko.
Je li?
Kad položi završi ispit, ide na univerzitet!
- A gde će vaš sin studirati? - Moj sin... on...
...je već diplomirao. Ima doktorat i dvoje dece.
Andrzej, ovo je direktor škole.
Srećnici! Niste znali da je taj koga plaćate... Da sam to ja.
Sve ove godine... Drago mi je što smo se upoznali. Santorski.
Bolje ikad nego nikad. Izvinite...
Tačno, pa, gospodine, ispratiću moje roditelje.
- Oni odlaze... - Čekaću te za stolom, Dominik.
- Hvala vam što ste došli. - Dopada mi se ovde, veoma.
Oh daj, ovo je tvoj dan, Dominik.
Izgledaš divno, tako se ponosim.
Doviđenja.
- On nas je izbacio. - Andrzej?
- Pst...! - Šta?
Tiho! Tiho!
Neko je u bašti.
Stoj! Skloni pištolj!
Jesi li zaključala kapiju?
- Jesi li? - Nisam.
- Vidiš? - Prestani!
Neko je u bašti.
Nadia, šta radiš ovde?
Moja žena i ja imamo ozbiljan razgovor!
- Imam pištolj, mogao sam da te povredim! - Izvinite...
Na toj žurci bile su samo devojke,
a ja sam bio tako jebežljiva! A ti nisi bio tamo!
Tamo je bila jedna devojka koja je rekla da je lezbejka
pa smo išle, do kraja:
daščice, prsti, viratori!
Mora da kažem da ni jedan dečko ne zavrti glavu kao Dominika.
Dominika? Ona je lezbejka? Ne, sranje!
Magda, nemoj mi reći da nikad nisi poljubila devojku.
- Naravno da jesam! - Ne, sranje!
Ne mogu da verujem, jebi ga! Dokaži to! S Karolinom!
Da! Obe!
- Hej! Prestani! Prestani, mir! - Mir!
Opa, nešto se prosulo...
Imam ideju:
Uradiću to s Magdom, ako ti to uradiš s Dominikom.
- Da! U redu! Uradimo to! - Dogovoreno? Jesmo li se dogovorili?
Dođi ovamo pičkice...
- Vruće! - Napred, napred!
Napred!
Gospodo!
Jebi ga, ja držim reč!
Dogovor je dogovor! Sad mi treba to da uradimo!
Ja snimam, hajde!
Treba mi pivo.
- Hoćeš gutljaj? - Do dna!
7, 6, 5, 4, 3, 2, 1...!
Jao! On je taj!
Homo! Homo!
Aleks i Dominik, da li ja to čujem svadbena zvona?
Poljubac je bio tako sladak.
Kad gledam momke kako se ljube ja se tako napalim!
A ja imam orgazam!
Ovo je događaj godine!
Dominik, Aleks, zajedno!
Jebi ga!
- Alo, da li možeš da dođeš po mene? - Ali ti završavaš za sat vremena...
Ali ja sam sad završio, dođi sad. Gde si?
Ali ja sam na drugom kraju grada.
- Gde si? - Biću tamo za sat vremena...
Ali ja sam gotov sada, razumeš? Kad ćeš doći? Za 10 minuta?
Mi imamo raspored, plan za dan.
Znam ja za plan, zajebi plan! Znam ja taj tvoj jebeni plan!
Trebalo je budeš ovde, da me čekaš!
Trebalo je da me čekaš, da budeš ovde zbog mene!
Jebi ga! Ti me stalno paziš, stalno si sa mnom.
Dobro, idi svojim putem, Idem kući sam! SAM!
Ideš s nama, gospođice?
Isključi to.
Rekao sam da isključiš to.
Isključi to.
- Zašto? - Isključi.
- Zašto? - Zato što mrzim tehno muziku?
- Pa? Vrati se na tvoje sedište. - Ne pričam s tobom.
Ne znam s kim ti govoriš, ali ja govorim s tobom.
Vrati se na tvoje sedište.
- Isključi to, razumeš? - Imaš neki problem?
- Isključi ga. - Jebi se, neću!
Isključi to!
Dobro veče. Kako je on?
Samo ogrebotine i modrice. Ništa ozbiljno. Samo tuča.
Ništa ozbiljno? Skoro su ga ubili!
Ostavila sam recepte za njega. Nazovite me ako je potrebno.
- Hvala vam! - Neverovatno.
Pošao je autobusom kući, jer se vozač nije pojavio!
Vozač će izgubiti licencu. Ići ćeš taksijem.
Nečuveno!
Zaposliš nekog da ti vozi dete a dečko ide autobusom!
Odvešćemo ih na sud, tužićemo ih i videti šta će se desiti.
- Ja zovem advokata. - Neka dođe ujutru.
Ja ne mogu ujutru.
Treba da sačekam moje klijente na aerodromu.
- Ja imam sastanak u ministarstvu. - Ja ih vodim na ručak.
- Ja treba da radim moj posao, znaš? - Svi treba nešto da rade.
Ovo liči na Italiju.
Advokat bi trebalo da bude ovde sada.
Šta je tebi? Šta će ti sad advokat?
- Taksi je ovde, gospođo. - Znam, dolazim!
- Možda nešto da pojedete, gospodine...? - Ne, hvala.
Ustvari... kafu, molim.
Oh moj Bože, ovaj džudo će ući u istoriju!
- Šta, jebo te!!! - Nije moguće, jebo te, da se to sranje dogodilo!
- Aleks, da li si u drugom stanju? - NeJEBOverovatno!
- Aleks, da li se sperma osušila? - Spermorvanje! Ha! Ha!
Ha! Ha! Ha! Jebena spermotruba!
Krvarim, tiho živim
Živim, tiho krvarim
Dođi kod mene
Kako?
dominik: GDE SI?
soba samoubica: PINK KOSA
dominik: HEJ
dominik: JESI LI TO TI?
dominik: ZDRAVO
dominik: ?
dominik: MISLIO SAM DA ĆEMO RAGOVARATI
dominik: UMESTO DA IGRAMO NEKU IGRU
Alo?
Alo? Ima li koga?
Mogu da čujem kako dišeš.
Pokazao sam lice. Sad ti pokaži svoje.
Soba samoubica...
Ti nosiš masku?
Jesi li bolesna?
Zašto maska?
Ona me štiti.
Od štetnih ljudi i supstanci.
Da li ti treba pomoć? Da pozovem nekog, možda?
- Neko da te pazi? - Gledaj, gledaj! Dobro pogledaj!
Vidiš? Pokušaj da pozoveš nekog, jebo te!
Sjebaću se, hoću! žileti su moji prijatelji.
Imaju jako oštre jezike.
- Je li to što to hoćeš? - Smiri se.
Zašto hoćeš da se ubiješ?
- Zašto ti nećeš da se ubiješ? - Da bi živeo.
A ja hoću da se ubijem da bi umrla.
Treba da sakupim hrabrost i uradiću to.
- Kako se zoveš? - Silvija. Ah... Silvija.
Silvija.
- Zdravo Dominik. - Zdravo Silvija.
Znaš...
Ovo je moja soba.
Sviđa ti se?
Da.
A ovo je moja soba. Sviđa ti se?
OK. Šta se dogodilo... s tvojim okom?
Imao sam nezgodu. Zbog moje gluposti.
Dobro, dobro.
Nezgoda zbog moje gluposti eto šta je bilo danas.
Imaš Kleenex?
- Imam tim trkača. - Gde?
Vidiš kako trče?
Bio si dobar do sada...
Da li znaš komponente vazduha koji udišeš?
Ovaj vazduh te ubija, mogu to da vidim.
Nećeš me prevariti.
Ti sebe varaš. Zašto to radiš?
Kako misliš 'varam', ja ne pokušavam da...
Alo?
Hajde... Idi napred i ubi ga.
- "Idi napred i ubi ga?" - Pucaj, pucaj!
Stani, tamo je senka...
- Zdravo momci. - Zdravo mama. Ja treba da idem...
- Nisi u školi? - Ne osećam se dobro.
Andrzej, zašto si ga pustio da radi ovo?
On uskoro ima maturski ispit, ovo je neodgovorno.
Čuvaj se, Dominik.
- A ja? - I ti se čuvaj.
Gospođica Beata?
Odredište: Soba samobica.
- Šta ti tražiš ovde? - Silvija. Tražim Silviju.
Nema ovde nikog sa takvim imenom. Mora da si došao na pogrešno mesto.
- Ovaj svet je zatvoren. - Ali ja sam siguran da je ona ovde.
- Ovde nema takve osobe. - Zašto ti ne verujem?
- Ti ne nećeš ući unutra. - Mislim da je ona ovde.
- Mogu li da razgovaram s njom? - Ona nije ovde.
Ti nećeš ući unutra, zar ne shvataš?
Ko je on?
Tražim Silviju.
- Ti si ga doveo ovamo? - Ne vređaj me!
Ko je to?
On me gleda u oči.
- Ko je taj čovek? - Odgovori! Kraljica pita.
Ja sam Dominik. Novi sam ovde.
"Ti si novi ovde"? Kako misliš 'nov'?
- Šta želiš? - Ja se ne obraćam tebi.
Želim da razgovaram s kraljicom, nasamo. Osim ako se ne plaši.
Ćuti! Poštovanje!
Šta hoćeš?
- Hoću šansu. - Radi čega?
Za borbu.
Ooh, volim da čujem ovo!
- Za koga se boriš? - Za sebe.
- S kim želiš da se boriš? - S tobom.
Odaberi oružje i mesto.
Počni!
Zažalićeš što si ovde, kurvo.
Misliš da je ovo igra, mamu ti jebem?
Ovo je više od igre.
Ovo je Soba samoubica, stvarali smo je dugo...
Hah, mogu da te vidim! Krećeš se nervozno, eh?
Sakrio si se u kanalizaciju kao pacov.
Ti voliš Silviju, zar ne?
Ona želi samo jednu stvar, a ti joj je nećeš dati.
Hah, paničiš!!
Mogu da te čujem tamo dole...
Da li se bojiš?
Jebo te!! Jebo ti ja mater!
Čekaj trenutak!
Da li to on ulazi unutra? Tek tako?
- Ti si pristao na dvoboj. - Teraš mi inat, zar ne?
Pazi na ton, Jasper.
Ti kršiš pravila.
Prestani!
Hej, zar ne vidite šta ona radi?
Tebi je zabranjeno da uđeš u Sobu samoubica.
Meni? Ali to je NAŠA soba!
Ne! Ne izbacuj me napolje! Pusti me da se vratim unutra!
Dobrodošao u Sobu samoubica, Dominik.
...pa bili smo tamo, pored londonske opere.
Ne možemo da nađemo naše karte. Nikako!
Pada kiša, mačke i psi, a mi nemamo kišobran.
Moja Kitty dobije ideju:
hajdemo na ples u crnački deo grada.
Nije to bio crnački kvart, nego Soho!
Kako god, slušaj ovo: vraćamo se kući u zoru,
pijani kao morke, pevamo, igramo,
Izgubila sam ručnu torbu, on je izgubio novčanik.
Pasoši, sve, nestalo.
Dolazimo do vrata, tražim ključ...
I on je nestao. Kakva drama!
Ali ima nešto u mom džepu: Gurnem ruku dublje,
- i jebo te, znaš šta? - Karte za operu!
Oh!
- Možda bi trebalo da idemo zajedno? - Šta se sad daje?
- Orfej i Euridika. - Divno! Sjajna ideja!
Ja to volim! Gluk... Idemo!
Jedan od velikih operskih reformatora...
To je to, onda: idemo! Ministar je naredio!
Oh jebi ga! Živ si?
- Jebo te! - Da, živ, živ.
Ok, hvala na svemu.
Kraljice moja, možemo li preći na sledeći film?
Dominik?
Oh ne! Obuci se, hoćeš li? Mi polazimo sad!
Mama, mama, molim te, da li bi mogli...
Oh, molim te! Ne prepiri se. Spremi se, sine, idemo!
Moram da idem, Silvija.
"Moraš"?
Da...
Vidi: okean.
- Sviđa ti se? - Divno.
On ne mora ništa da radi.
On može da radi šta hoće.
Gluk nije ni Rossini ni Verdi,
Razumeš? Omladina - budućnost naše nacije!
- Da li ste uživali? - Drugi čin- super.
Izlazak s roditeljima mora da je malo...
Da, zašto vas dvoje ne bi izašli zajedno?
Veronika bi mogla da te pozove da gledaš kako ona igra balet.
Jedini problem je što ja ne volim devojke, ja sam gay.
- Oh, baš si lud, ti si! - Ja više volim momke.
Skoro da me je prevario!
Voleo bih da izvedem Verniku, ali...
Dominik?
Dominik...
- Jako smešno! - Jako smešno.
Je li to bila provokacija
Šta je to, neka moda da se bude gay?
- Hoćeš li sad nositi šminku? - Možda.
Ti si razmažen, jebo te! Imaš sve!
Mi smo ti sve pružili, ništa nisi uzvratio!
Ti nisi gay!
Možda jesam?
Ti si razmažen, jebo te! Ti nisi gay uopšte!
Čak i da jesi, zadrži to za sebe.
Ne govori ljudima takve stvari.
Ali ljudi treba da znaju...
Ne, ne treba. Koga je briga? Ja ne želim da znam za to,
ministar sigurno ne treba da zna za to.
Naročito ne on.
Godinama sam pokušavao da dobijem ovaj posao,
a ti si sve uništio. I to ovako.
- Šta je? - Kola iza nas.
Mi smo na ulici, zar ne?
Ide za nama od opere.
Andrzej!
Ti sutra ideš u školu.
- Ali ja nemam... - DOSTA!
Alo? Alo?
Alo.
- Kako je? - Dobro.
Pokaži usta.
Strah.
Bojiš se?
Bojiš se.
Vidim strah.
Molim te, mučiš me a ja treba da izađem.
Čekaju me. Moram da idem u školu.
Dominik! Ti ne moraš ništa.
Ne moraš.
Stvarnost te povređuje, jer si osetljiv.
Baš kao ja. I ja sam osetljiva.
Veoma.
Oni nas ne razumeju.
Oni su slabi!
Mi smo nakaze, čudaci,
izvan normi. Dominik?
Ti si različit.
Ceni to.
Sve što je izvan normi, sve...
... je u opasnosti. Mi se ne možemo plašiti.
Šta onda ja da radim?
Uplaši ih!
Budi terorist. Ti si terorist.
Otišao sam u školu, prošao kroz hodnik.
Prošao sam kroz razred, gledajući svima u oči.
I pogledao sam tog gubitnika,
a on je samo pogledao u stranu.
- Da li se bojao? - Bojao se.
- Bojao se? - Bilo je neverovatno.
Ja sam potpuno kontrolisao situaciju.
Ja sam... Ja sam...
Ne mogu da opišem! Osećao sam se kao životinja.
Kao... ubica!
To je ono o čemu si ti pričala, to je ono što si htela!
Da, baš to!
- Bila si u pravu. Oni su... - Oni ne znaju ništa.
Oni ne znaju ništa.
Oni igraju patetične, smešne uloge u jednoj šupljoj, smešnoj drami.
- Ti si heroj. - Ma, hajde...!
Želim da te zagrlim.
Dođi.
Možda bi mogli da se nađemo? Hoćemo li?
Mi to radimo.
Da, ovde, ali možda bi mogli da se negde sretnemo.
- Mogao bi da dođem po tebe. - Pa... To bi bio problem.
Ja bi stvarno voleo.
- Ne, ne, nema šanse. - Ali...
Ja mrzim stvarnost, u redu? Ja ne izlazim napolje u realan svet.